СЕРІАЛ NETFLIX
Доброго ранку, тату.
Зараз 7:35 за місячним часом.
Святкую 47-й день на нічному світилі.
Здоров'я добре.
Подача повітря…
ДЕНЬ НА МІСЯЦІ 47
…ще краща.
Сьогодні збиратиму зразки з кратера Беррелл.
Сподіваюся, внизу все добре…
Кінець зв'язку.
Чорт!
Ой! Боже.
Бляха!
МІСЯЧНА СТАНЦІЯ 01
ДЕНЬ НА МІСЯЦІ 134
ГАРҐРІВЗ ЕНТЕРПРАЙЗЕС КОМУ: ТАТОВІ — ВІД: ЛЮБЛЮ, ЛЮТЕР
ДЕНЬ НА МІСЯЦІ 207
СОЄВА ПАСТА
ДЕНЬ НА МІСЯЦІ 406
ДЕНЬ НА МІСЯЦІ 972
ВИЯВЛЕНО ГЕО-ОГОРОЖУ
Відмова! Якого біса? Дурний Місяць.
КРІОГЕННА ТРУБА A13G5 ГАРҐРІВЗ, АБІҐЕЙЛ — СТАН: МЕРТВА
Боже, моя голова…
Не так голосно.
Клаусе. Клаусе, ти де?
Я тут. Не панікуй.
Нікому не панікувати.
КОЗЕЛ
-Ти… -Ні. Нічого.
Я теж.
Оце був вечір.
Так.
Бачиш? Я знав, що в тобі є трохи старого Бена.
-Більше не дуйся і не думай про дурне. -Я не думаю про дурне.
-Бен-ер-іно. -Не називай мене так.
Ми досягли значного прогресу.
-Із чим? -З твоїм образом містера Крутого.
Минулого вечора! Я пам'ятаю!
Ти відкрив мені своє кімоно, пам'ятаєш?
І показав, який ти насправді.
Стільки придушених емоцій.
Я був п'яний.
Ти хороша людина,
але дуже стараєшся бути поганим.
Ненавиджу тебе.
-Неправда. -Правда.
-Так. Правда! -Ні!
Класичний захисний механізм.
Відштовхуєш тих, кому ти небайдужий.
Як тато.
Не завадило б познайомитися з ним трохи краще.
Ти здивуєшся, скільки любові він може дати.
А ще в нього є цілий план порятунку всесвіту.
Раз — і все!
Давай! Бен-ері…
Кімоно відкрите, малий.
Чому?
Що я вчора чудив?
Лютере!
Вітаю.
Це, бляха, чудо.
Хто б подумав, що Лютер
знайде когось, хто захоче його торкатися?
Він же незаймана космічна мавпа.
Такому важко знайти пару.
Ми всі про це думаємо. Це як слон у кімнаті.
Бажаю тобі добра.
З днем… Це не день народження. З днем весілля, друже. Бережи себе.
Часу обмаль.
Без тебе я не впораюся. Домовилися?
З ким він у біса розмовляє?
Що задумав старий?
Поганий сон?
Чому ти тут?
А ти як думаєш? Погодувати тебе, дитино.
Упевнений, після вчорашнього святкування
ситний сніданок подарує яскравий початок дня.
Усе як у тумані.
-Ще щось? -Якщо чесно, я хвилююся.
Відколи тобі не байдуже?
Дозволь нагадати, я не той Гарґрівз, з яким ви росли.
Так, у нас однакова ДНК, бездоганний стиль і манери,
але запевняю, наші життєві обставини дуже різні.
Оскільки я був єдиним тверезим на весіллі,
я мав унікальну нагоду побачити твою суперечку з Еллісон.
Шкода, що сім'я переживає скрутні часи.
Сім'я.
Що це означає?
Сім'я — це ті люди, які бачать,
як ми переживаємо найепічніші випробування.
Гадаю, це має значення.
То скажи це Еллісон.
Господи.
Скоро ти з ним зустрінешся.
Це був жарт.
-Ти тепер жартуєш. -Те, про що я хочу поговорити, — серйозно.
Можна запитати?
Це сексуальне питання?
Сподіваюся, що ні.
А ти не надто строгий з татом?
Слухай, Слоун.
У мене були складні стосунки з татом.
Моїм татом, з яким я виріс.
Він мені брехав.
Використовував мене,
а я йому пробачав.
Це зовсім інший Гарґрівз. Дай йому шанс.
Вибачте, двері були відчинені.
-Не хвилюйся. Заходь. -Так.
-Вибач за безлад. -Нічого.
Ой. Вибач.
Слухай, я просто зайшла,
щоб вибачитися.
Останнім часом я була гівняною сестрою.
Якщо вибачаєшся, то Віктор має бути першим у списку.
Я знаю. Я до нього дійду.
Я просто… Роблю це поступово.
Добре.
Пробачаю.
Добре.
Тато скликає збори опівдні.
Ви прийдете?
Зрозуміло.
-Я бачу, що ти робиш. -У нього є план.
-План, який може врятувати всесвіт. -Правда?
Прошу, приходьте. Обоє.
-Ні. -Ми прийдемо.
Чудово!
Добре.
Знаєш, я б дуже хотів, щоб ти цього не робила.
Яка шкода від того, що ми його вислухаємо?
Не недооцінюй шкоди від нього на сімейних зборах.
Це не той самий чоловік.
І ти вже не той хлопчик.
Ти мій чоловік.
І що б ти не вирішив, я тебе підтримаю.
-Добре. -Добре.
Реджинальде.
Припускаю, ти знаєш, чого я тут.
Я заощаджу тобі час і одразу скажу «ні».
Мене зовсім не цікавить твій гівняний план.
Він не гівняний, як ти його обізвав.
Можна, я приєднаюся?
Власне, я б хотів побути на самоті.
Здається, не вийде.
Господи!
Це тобі не Луї XІІІ.
Бувало й гірше.
Вражає, правда?
З усіх можливих варіантів облажатися
цей найдовершеніший.
Але мені полегшало.
Цього разу все буде, як буде.
Ніякої Комісії, ніяких стрибків.
Не доведеться все життя божеволіти
з відчаю і бажання побачити знайоме обличчя.
Я бачив такі закінчення світів, що тобі б дах знесло, чоловіче.
Ого! Реджинальде Гарґрівзе, ти не перестаєш дивувати.
Це трохи заспокоює.
За якийсь час плутаєш, де який.
Але перший, дім, первородний гріх не забувається.
Питаєш себе: «Я достатньо зробив, щоб врятувати тих, кого люблю?»
Достатньо?
Ні, але я сподівався, що ви мені допоможете.
Ось і воно.
Вибач, Редже. Я отримав вісточку з майбутнього.
Якого майбутнього?
Майбутній я чітко сказав мені
не рятувати цього світу.
Ти впертий сучий син, так?
«Майбутній ти».
«Теперішній ти».
Минуле — це таємниця, як і майбутнє.
Ти зруйнував своє життя, не послухавши мене.
Готовий зробити це знову?
Добре, я прийду на твої дурні збори.
Чудово!
Якщо скажеш, що було вчора в номері «Білий бізон».
З ким ти говорив? Це був Клаус? Бен?
Ні з ким. Я був сам.
Хоч навряд чи ти був у стані щось запам'ятати.
Треба йти. Не хочу запізнитися на збори.
Я б рухнувся на твоєму місці.
Ти мені погрожуєш?
Ходімо?
П'ятий! Так!
-Ось і він. -Так!
Ну й промова була!
Довела мене до сліз.
Мені сподобалося, коли ти сказав, що ми сім'я, пов'язана долею і любов'ю.
-Це було чудово. -Досить.
Це говорила випивка.
У світлі дня ви жалюгідні.
І день ставатиме все гіршим.
У народів півночі було семеро юнаків, яких зморив сон.
У чорноногих — сім зірок.
У дитинстві я чув легенду про сім дзвонів.
Усі ці історії однакові.
Село під загрозою повені, пожежі,
безкінечної ночі.
Шаман приводить учнів у священну печеру.
Він каже їм, що якщо вони подзвонять у сім чарівних дзвонів,
село буде врятоване, і все стане, як було.
Реджі?
Можна трохи менше братів Грімм
і більше «як це стосується нас»?
У цих міфах є правда.
Ніхто не заперечить того, що відбувається.
Усе життя зникне до кінця дня,
але хто б чи що б не створило простір і час,
вони залишили спосіб усе виправити,
якщо всесвіт зіткнеться з повним знищенням.
У всесвіті є портал.
Я побудував цей готель навколо нього,
а з іншого боку — відповідь.
І що ми маємо зробити?
Зайти, подзвонити в дзвони й усе виправити?
Якщо не зважати на сарказм, ти маєш рацію. Окрім Охоронця.
-Що за Охоронець? -Той, хто робить таке.
-У нього був меч. -Це сила, з якою треба рахуватися.
Ну все. Тепер я нічого не розумію.
Тепер не розумієш? Я випала після священної печери.
Навіщо будівельникам «чорного ходу» потрібен Охоронець?
Щоб захистити його від людей із підлими намірами.
Правильно.
Потрібні всі ми, щоб здолати того, хто захищає дзвони.
Ти повірила в це лайно?
Охоронець і дзвони звучить божевільніше,
ніж міжчасові портфелі й убивці з мультяшними масками?
Тут вона має рацію.
Я за.
Без тебе я не впораюся.
Я теж.
Домовилися?
Але хтось із нас має залишитися.
Наприклад, Лайла.
Або ти залишишся, а я піду.
Ні. Це набагато важливіше за нас. Ніхто не залишиться.
Ви, мої діти, — це все, що стоїть між нами й забуттям.
Ми готові?
Проголосуємо.
Це не демократія.
Тато вирішує.
Я згоден з Віктором. Проголосуємо.
Світу кінець, а ти хочеш рахувати голоси?
Ти просиш нас ризикнути життям. Дай нам час обговорити це.
Наодинці.
-Зустрінемося за годину? -Згода.
-Звісно. -Як скажете.
«Лайла залишиться». Відколи ти вирішуєш за мене?
-Я просто хотів упевнитися… -Це через дитину?
Звісно, через дитину.
Якщо я піду туди, я можу померти.
Якщо ми підемо туди й усе повернеться до норми,
я хочу, щоб ти була тут з нашою дитиною.
-Я краще б'юся за тебе. -По-перше, ні.
Лайло, це не змагання. Минулого разу ми ледве вижили, так?
Дякувати богу, я зміг зачинити двері.
Уявляєш, як це — опинитися по той бік з ним?
Навіщо уявляти? Я була там.
Добре. Ти залишишся.
Нізащо. Я іду.
Чому я не можу мати рації?
Бодай раз?
Слухай, Дієґо, ти сказав, що обираєш мене, так?
Це я. Я боєць. Як і ти.
Я сказав це, бо думав, що ти будеш чемна.
Якби ти хотів чемну, був би з кимось іншим.
Вікторе, чекай!
Чого? Щоб ти знову на мене кричала?
Я вчора була п'яна.
Не виправдовуйся. Я розумію.
Я не твій улюблений брат. Зіпсував тобі життя…
Ні, це не… Ти можеш зупинитися і послухати?
Учора ти мав рацію.
Клер і Рея нема.
Але ненависть до тебе не поверне їх.
І мій біль…
не дає права робити боляче тобі.
Але це насправді.
І це мій хрест.
Саме тому, якщо я не…
якщо я не робитиму чогось, якщо не діятиму зараз…
то все знову кане в Лету.
Якщо ми залишимося тут,
ми помремо.
Але якщо пройдемо через портал, ми можемо врятувати всесвіт.
Ми можемо врятувати всіх.
Давай залишимо минуле позаду й рухатимемося вперед разом.
Зробиш це для мене?
Я люблю тебе.
Я теж тебе люблю.
Привіт.
Скільки нам залишилось?
Кілька годин.
Може, більше, може, менше.
Де Слоун?
Спустошує винний льох для нашої вечірки до кінця світу.
То ви знаєте, як голосуватимете.
Можеш приєднатися до нас.
Я досі в роздумах.
Я вчора бачив те, чого не мав бачити.
Дієґо й Лайла. Так, іноді вони це роблять на сходах.
Ні, я бачив тата.
Він був у номері з кимось. Уклав якусь угоду.
Перш ніж спитаєш,
я не знаю, що за угоду і з ким.
Усе в тумані.
Це був не я і не Слоун.
Ми вчора були зайняті іншими справами.
Так, я розумію, Лютере. Дякую. Усі вчора всіх трахали.
Бен когось трахнув?
Зосередься, будь ласка.
Ця історія про дзвони… Тато нам чогось не каже.
Подумай. Коли старий був з нами відвертим?
Не знаю. Він безжально критикував нашу роботу.
-Мені завжди давав п'ять зірок. -Справді?
Я достатньо дорослий, щоб довіряти інстинкту,
і він каже мені, що це пастка.
Є над чим подумати.
Гадаю, ви всі знаєте, як я проголосую.
Ми багато пережили.
Ми всі втратили людей…
манекенів…
Але їхня смерть має щось значити.
Я голосую за те, щоб піти з татом.
Я так само.
Врятуймо довбаний всесвіт!
Оскільки вона проголосувала за,
я залишаюся.
-Так чемно? -Ти ж не серйозно?
Це його голос, Лайло.
Клаусе?
Я з батьком.
Четверо проти одного.
Вікторе?
Слухай, я хочу вірити. Справді.
Та не можу позбутися відчуття, що ми не знаємо, куди йдемо.
Ні, але ми знаємо, що буде, якщо не підемо.
Ми маємо це зробити разом.
Вікторе.
Як сім'я.
Не можна просто розкидатися словом «сім'я».
Цього замало.
Я за те, щоб залишитися.
Лютере?
Ми зі Слоун поговорили,
ми проти.
Хочемо провести час, що нам залишився, разом,
а не битися з чуваком з мечем і не дзвонити в дзвони.
Тож…
Порівну. Чотири за, чотири проти.
Твій голос, П'ятий.
Я бачив майбутнє, і воно наказало мені не втручатися.
Я за те, щоб залишитися.
Час прийняти нашу долю.
Ви жалюгідні.
Чому ми не можемо зайти туди вчотирьох?
Це означатиме невдачу.
Має бути семеро.
Діти,
не можу сказати, що задоволений.
Але тепер бачу, що провина лягає на мене.
Я підвів вас, коли ви були малі, і я підвів вас зараз.
А відтак
я прирік увесь всесвіт.
Якщо комусь буду потрібен, я на подвір'ї…
чекатиму кінця.
Ідіоти.
Це було справжнє вибачення?
Він у житті ні за що не вибачався.
Мені його майже шкода.
Не хвилюйся. Це мине.
І що тепер?
Чекаємо кінця.
Побачимося. Було цікаво.
От бляха.
Привіт, тату.
Крюг 1968 року.
Чудовий рік.
Так. Останній келих зі Слоун до…
Морозилка на нашому поверсі зламалася, тож…
Ти як?
Це поразка мого життя.
Я сиджу тут і дивлюся на втрачені століття,
бо інший я був недобрим до своїх дітей.
Слухай, тату.
Не все так просто.
Тобі важко відмовити.
Знаєш?
Але я мусив.
Лютере, усесвіт руйнується.
Так, я знаю, але це завжди щось, розумієш?
Я віддав тобі все своє життя.
Усе, що ти хотів, я робив.
Але більше не буду.
І не треба.
Ти чудова людина, Лютере.
Попри те, у що я тебе втяг.
Маю надію, ти мені пробачиш.
Так?
Пробачиш мені, синку?
Так.
Так, звісно.
Дякую.
Шкода тільки, що твоє самоусвідомлення
не настало в кращий час.
Я не розумію.
-Тату… -Є давня приказка, Лютере.
Найкращий спосіб зібрати сім'ю — це весілля
або похорон.
Спробували одне.
Настав час для іншого.
Слоун.
Я знаю.
Ти щойно знайшов кохання. Як шкода.
Але не хвилюйся. Я подбаю про неї.
Ти…
Що робиш?
Їм пластівці. Пригадую вчорашнє.
Навіщо?
Старий щось приховує.
Здається, не лише він.
-Ти про що? -Еллісон вибачилася.
І це підозріло?
Учора на весіллі вона готова була побити мене,
а вранці говорить про сім'ю, тата й любов.
Не знаю. Мабуть, учора щось сталося, але я не знаю що.
Часу обмаль.
Без тебе я не впораюся. Домовилися?
П'ятий! Що?
-Це Еллісон. -Що?
Ні!
Боже, Лютере.
Що сталося?
Він пішов по лід. Я не могла…
Він не повернувся.
Не знаю.
Мабуть, це він. Охоронець.
Вона має рацію. Що б це не було, у нього довге вигнуте лезо.
Звідки така впевненість?
Я мало що знаю, але знаю ножі.
Діти, що сталося?
Боже! Лютере.
Якби ми напали першими, він був би живий.
Ми непогано розважилися, старий друже.
Народ!
Що робити з Лютером?
Немає часу! Куґельбліц тут.
У прохід! Це єдиний вихід!
-Ти хотів залишитися! -Вони вбили Лютера.
-Швидше! -Не можна його лишати.
Ідемо зараз, або помремо.
-Ні, боже. -Треба йти!
-Ходімо. -Швидше.
-Діти! Хутко! -Ну ж бо!
Бігом!
-Ну ж бо! Чого чекаєш? -Це ще не кінець.
У тунель!
-Чекай! -Що ти робиш?
Ти допоміг мені повернутися в сім'ю.
Від тебе більше проблем, ніж користі. Вибач.
Ні, тату!
ГОТЕЛЬ «ОБСИДІАН»
Чорт!
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин